Den här hjälten... Har han ha ett namn?
Nej, Athosianerna beskriver honom som en...
-mäktig krigare som besitter superkrafter.
- Vi har varit där tidigare. - De är trevliga människor och bra köpmän.
- Jag minns inga superhjältar bara. - Det låter som det är en av mitt folk.
Vem det än är, så skulle det vara bra att ha fler på vår sida.
Om nu ryktet är sant, det låter mer som någons fantasi har skenat iväg.
Min vän har sett hjälten strida mot ett flertal beväpnade män.
Det är vad jag gör hela tiden.
- Var är McKay? - Jag är här, jag är här.
Jag bara hämtade mitt autografblock ifall vi träffar hjälten.
Ni kan i alla fall försöka etablera handel med dem.
Det ska vi göra.
Ring upp porten.
- Min barndomshjälte var Evel Knievel. - Var han elak?
Han kallades så, han var en våghals som gjorde konster med motorcykel.
Varför?
Därför... Han lyckades inte alltid heller.
Och du beundrade det beteendet?
Min hjälte är i alla fall människa, McKays hjälte är Läderlappen.
Missförstådd och ouppskattad av många, han bästa vapen var hans skarpa hjärna.
Inte bara en hjälte...en superhjälte.
Dougie Angus Wood, höglandsjätten. En hjälte och legend i Skottland.
E'maké Hartoren, min första befälhavare.
En gång dödade han tolv fiender med sina bara händer.
- Han var rätt rolig också. - Jag kan tänka mig skämten och inälvorna.
- Goddag, besökare. - Goddag till dig också.
Är det här ert första besök här?
Många har sagt att ni är rättvisa handelsmän.
- Det är vi. - De talade även om en hjälte.
Enligt ryktet, är han en ärbar krigare som dödat många fiender, även vålnader.
- Det är sant. - Då kanske han är en av mitt folk.
- Kan du ta oss till honom? - Självklart, den här vägen.
Här är han...den mäktiga krigaren...vår beskyddare:
Lucius Lavin.
- Nämen, har ni sett vilka som är här? - Det här måste vara ett skämt?
Svensk Text: Akkun och Emailo Rättad av: Mr and Mrs Bilskrot - www.undertexter.se
Stargate Atlantis Säsong 3, Avsnitt 13 "Irresponsible"
Jag låg där och kände hur iratusinsektens tentakler tog tag i min strupe.
Jag kände hur min livskraft lämnade mig.
Varje sekund som gick kom jag närmare och närmare döden.
Hade jag varit ensam i byggnaden...
Hade jag varit ensam i det brinnande huset skulle jag nog givit upp-
-och låtit den eviga sömnen ta mig.
Men kvinnor och barns liv låg i mina händer-
-och jag kunde inte bara överge dem.
Jag samlade all kraft jag hade kvar...
-sen tog jag tag i insekten och slet bort den,-
-sedan började jag skaka den och strypa...
Aj, aj, aj, aj, du sa att det inte skulle göra ont!
Jag ljög.
Jag reste mig upp och ledde dem i säkerhet.
Tack så mycket! Tack! Tack så mycket!
- Hur? - Vadå?
- Hur ledde du dem i säkerhet? - Du sa att vägen var blockerad.
Ni lyssnade, bra.
Den var blockerad, tills...
-jag banade väg genom lågorna...
-utan att tänka på värmen och lågorna som virvlade omkring...
- Men hur klarade du att...? - Det där är nog med gamla minnen idag.
Det finns mer berättelser, när vi träffas imorgon,-
-ska jag berätta hur jag nästan blev förförd av en uråldrig.
- Det låter underhållande! - Det är det inte.
Dina historier är väldigt fascinerande och bekanta.
Jag erkänner...att jag har inspirerats...
-från några av Atlantis uppdragsrapporter.
Sen har jag kryddat på dem lite, här och där.
- Jag är klar. - Du kommer inte att hitta spår av drogen.
Jag har lärde mig min läxa förra gången.
Säger du att de inte är drogade? Och att de älskar dig för den du är?
Ja, visst är det bra? Ni tror mig inte?
Jag har redan packat upp labbet så jag gör testet i alla fall...
Du slösar bort din tid. Utan att skryta, folket här älskar mig.
Du kan inte säga något utan att skryta!
Jag räddade dem.
För ett par månader sedan kom ett gäng till byn och började bråka,-
-jag slog ner dem och jagade bort dem, helt plötsligt var jag stans hjälte.
De gav mig presenter och kvinnorna kastade sig över mig...
Det var som förr, fast bättre eftersom de inte var drogade.
- Vänta lite, slog du ner dem? - Ja, det gjorde jag!
- Hur lyckades du med det? - Det är inte så svårt...
-när du är osårbar. Jag är osårbar.
Visst.
Det verkar som det behövs lite övertalning.
Då ska vi se.
Perfekt. Det är dags för en demonstration.
Vad gör han...?
Släpp den. Lita på mig.
Herre Gud!
- Slå mig. Kom igen, slå mig! - Gör det inte, jag menar det!
Ser ni, osårbar. Jag är oslagbar.
Det visar sig att jag haft den här personliga skölden hela tiden.
Det var en gåva från en beundrare, innan jag blev tvungen att lämna byn.
Jag visste inte vad det var förrän jag kom till Atlantis.
Jag läste en rapport om en apparat ni hittat...
Du läste en hel del när du var på Atlantis.
Jag läser, det är en gåva.
Gullet! Vad säger du om att komma till mig inatt?
- Nej tack. - Vänta lite, jag är ju byns hjälte!
Det var länge sen.
- Du är inte hjälte för alltid... - Hur fick du igång den utan ATA-genen?
Jag letade upp en kille som hade genen och fick honom att aktivera apparaten.
Det tog lite tid, men efter det kunde jag aktivera den när jag ville.
Fascinerande! Du vet att de här sakerna inte fungerar för alltid?
Kom igen...de uråldrigas saker fungerar för alltid.
Jag bjuder på lunchen. Jag tänker gå ut och gå.
Om jag inte ser er innan ni åker...så ses vi senare.
Vi väntar på testresultaten.
Gör som ni vill, jag har folk att rädda.
Vad tror ni?
- Han kanske har lärt sig en läxa? - Det är Lucius! Skojar du?
Han har gjort misstag förr...
- men vem har inte gjort det? - Varför tittar du på mig?
Han gör i alla fall något bra för att folk ska gilla honom den här gången.
Det verkar som om Lucius talar sanning, det finns inga spår av drogen i blodet.
Då åker vi.
Är jag den enda som tycker att han utnyttjar de här människorna?
Du vill bara komma åt skölden.
Den skulle kunna komma väl till pass.
Han slösar bara bort den.
- Var är Lucius? - Han gick på en promenad.
Han borde snart vara tillbaka.
När han gör det, säg till honom att vi har åkt.
Visst.
- Jag tycker vi gör ett misstag. - Vi låter athosianerna vakta honom,-
-om något händer kommer vi tillbaka.
Släpp era vapen eller dö!
Jag sa, släpp era vapen!
Vi vill inte ha något bråk. Vi är bara på genomresa.
Jag har två till höger och en rakt fram.
Jag har en rakt fram och en vid fruktståndet.
- Vi riskerar att skada oskyldiga bybor. - Och oss själva!
- Jag kan ta tre innan de hinner skjuta. - Det kan finnas fler vi inte kan se.
Det är ditt beslut.
Så här är det...
-om alla börjar skjuta är det risk för att någon blir skadad.
- Du kommer att bli en av dem. - Är du hjälten vi har hört om?
Nej.
Kom hit.
Sänk era vapen.
- Okej. - Lita på mig.
Var är den här hjälten?
Han som skall stoppa oss från att tömma byns kistor...
-och ta för oss av deras kvinnor och bränna ner staden när vi är klara.
Var är han?
Var är hjälten som skyddar er från att vi skall förstöra allt ni håller kärt?
Han är här!
- Jag...är mannen du söker. - Döda honom!
Försvinn! Kom inte tillbaka!
Så länge jag skyddar det här folket...
-är den här staden säker.
Jag dödade den sista vålnaden och sa till drottningen:
"Hade varit 10 kg tyngre hade du sett ut som min ex-fru."
Jag sa så eftersom hon var så fet.
Överste Sheppard! Kom in! Sitt! Ge honom plats.
- Nej, vi måste gå. - Är du säker?
- De ska laga schnitzel till min ära. - Vi måste åka tillbaka.
Då återstår det bara för er att tacka mig nu.
- För vad? - För att ha räddat era liv.
- Tack. - Det var så lite.
- Exakt, det var ingenting. - Vadå inte var något?
De hade er på knä.
Ja, det hade de.
Varsågod.
Var försiktiga när ni går till porten, det sägs att det finns rövare där!
Nej, nej, vi går.
Jag ska nog ta en promenad, kolla runt lite...
-för att se att bråkstakarna verkligen har försvunnit, oroa er inte...
-jag kommer tillbaka.
- Bra jobbat, det var övertygande! - Du var lite för övertygande.
Du slog ut tre tänder på Lankos och bröt Fortnums handled.
Jag ville att det skulle se äkta ut. Här är lön för mödan.
Det här är inte vad vi kom överens om.
Om jag får säga sanningen, så var inte dina killar trovärdiga.
- Vi hade en överenskommelse. - Det kanske blir bättre nästa gång.
Hur vågar du att säga så till oss. Vi var elitsoldater i Geniis armé.
- Cowens personliga vakt. - Ni var.
Nu är ni legoknektar. Det här är lättförtjänta pengar.
Ni kom, skrämde folk och tog emot några slag och stack.
Ni fick betalt, ingen blev skadad...
-förutom Lanko... och Fortnums handled.
Jag ber om ursäkt för det.
Vi blev utkastade när Radim tog makten... men vi är fortfarande Genii.
En dag kommer vi återvända och ta tillbaka det som rättsligen tillhör oss.
Lycka till med det.
Kom igen! Någon mer som vill pröva? Någon mer som vill slå till mig?!
Vad gör ni här? Jag trodde att ni hade åkt?
Vi var på väg, när vi stötte på den här mannen som hade en intressant berättelse.
Apropå berättelser, har jag berättat om när jag var på en planet-
- helt bestående av lava? - Det är ingen idé att låtsas, Lucius.
- Du ljög för dem. - Han är ingen hjälte.
Han betalade männen och låtsades komma till er undsättning.
Allt var uppgjort för att det skulle se ut som om han räddade staden.
- Bedragare! - Ni har all rätt att vara upprörda.
- Inte han...du. - Jag?
Oförmögen att utstå skammen över sitt nederlag, väljer han att förtala Lucius!
Det var ju bara skådespel! Vapnen var inte ens laddade!
Vore det inte för Lucius skulle ni ha varit döda.
Ni känner inte honom som vi gör.
Vi är de goda.
Jag vill be om ursäkt för pöbelincidenten.
- Jag antar att vi borde vara tacksamma. - Ja, för att de inte attackerade oss.
- Det är mitt sätt att förlåta. - Det här måste få ett slut.
- Men de har precis börjat. - Jag pratar inte om fotmassagen...
- Jag menar fotmassagen! - Okej, kom tillbaka senare flickor.
- Den här bluffen... - Bluff? Vilken bluff?
Du utnyttjar de här människorna!
Det ser ut som det, men jag var ärlig om de som anföll byn för några månader sedan.
Det är en trevlig by som behövde någon som beskyddade dem.
- Jag var en hjälte! Dagens händelse... - Du menar skådespel.
Det var mitt sätt att påminna dem.
Jag insisterade på att vapnen inte skulle vara laddade..
- Det var snällt av dig! - Sen var ni tvungna att klura ut det.
Du ska gå ut och berätta allt.
- Annars... - Annars vad?
Du kan inte hota mig, jag har skölden. Och de kommer inte att tro er.
-du försöker komma på hur du kan skada mig?
- Ja. - Fortsätt tänka, för...
Det är inte jag den här gången!
Kolya.
- Det är Genii, de är en del... - Jag vet allt om Kolya och Genii.
- När jag var på Atlantis, läste... - ...du uppdragsrapporter.
- Det här är inte bra. - Nej, det här är jättebra.
Det här är ett bra tillfälle att befästa ställningen som byns hjälte.
- Jag kommer att få en parad... - Vänta lite!
- Du tänker väl inte ge dig på Kolyas män? - De kan inte skada mig, jag har skölden.
Och om de bränner upp staden?
- Det skulle vara olyckligt. - De är så de är.
- Någon måste ha tipsat dem. - Skjut honom.
- Bra idé. - Överste, du kan inte.
- Skjutandet kommer inte att stoppa dem. - Vi måste döda dem allihop.
- Vilket är okej för mig. - Bra, då gör vi det.
- John, du kan inte göra det. - Jag är rätt säker på att jag kan.
I en eldstrid kan oskyldiga dödas. De förtjänar inte att dö för vår skull.
Söker de igenom staden och inte hittar oss, åker de vidare.
Ingen skadas, det röstar jag på. Det är även vad mitt hjärta säger.
- Du vill gömma dig. - Kalla det för strategiskt fördöljande.
- Jag har ett perfekt ställe. - Det tvivlar jag inte alls på.
Här.
Jag gillar att bli underhållen, och ifall en arg make kommer hit för att-
- leta efter sin fru, och för att... - Vi förstår.
Jag säger till när de har gått.
Bråka inte, säg att vi har gått. När de försvunnit tar vi itu med dem.
Det är inte rätt tid att spela hjälte.
- Jag förstår. - Jag menar allvar.
Jag ser det. Inga hjältedåd.
Nu räcker det!
Ta dina män och försvinn. Staden är under mitt beskydd.
- Är den? - Det är den.
Ni har två alternativ: gå nu eller så tvingar jag er.
Intressant.
- Kan du inte bättre? - Faktiskt...så, kan jag det.
Jag erkänner att jag har en sköld, men jag måste andas, jag borde ha tänkt på det.
Nu är du inte så osårbar längre?
- Ledde du dem hit? - De har letat efter Sheppard länge nu.
- Vi hade en överenskommelse! - Jag såg en möjlighet och tog den.
- Ingen skillnad mot vad du gjorde. - Men jag skadade ingen.
Möjligen Lanko och han med handleden.
Jag vill inte skada någon. Jag vill bara ha Sheppard och hans team.
Jag har sagt att du har missat dem.
Skyndar du dig, kanske ni hinner ikapp dem.
Mina män vaktar porten. Jag frågar en gång till: Var är de?
Jag vet inte. Säkert!
Ja, då får vi söka igenom området själva...
-vilket kan ta timmar. Hur länge kan du hålla andan?
Det gick snabbt.
Vi tar oss härifrån och sätter upp ett bakhåll där vi kan få jobba ifred.
- De var inte där. - Verkligen?
Det var konstigt. Jag undrar vart de tagit vägen.
- Din sköld är intressant. - Ja.
Hade vi begravt dig levande, skulle den skydda dig ifrån jordens tyngd-
-men du skulle ha kvävts till döds. Fascinerande sätt att dö på.
- Jag tycker inte det är fascinerande. - För mig är det det.
Vänta, du kan inte döda mig. Jag är det perfekta betet.
Sheppard kommer att rädda mig om jag har problem, vi står varann nära.
Du och Sheppard? Skulle inte tro det.
Men Weir, Rodney, eller Carson? Vi är bästa vänner.
- Hur kan du känna dem så bra? - Jag bodde på Atlantis ett tag.
Bästa stället jag varit på. Det känns som om det var igår.
Berätta mer.
Så jag dödade den sista vålnaden och sa till drottningen:
"Om du hade varit 10 kg tyngre hade du sett ut som min ex-fru."
Egentligen var hon en riktig pärla, men då hade det inte varit lika kul.
Din sköld är fantastisk. Får jag prova?
- Javisst, prova på. - Du får tillbaka den.
Lurad! Tror du att du skulle få den?! Du hade dödat mig direkt!
Jag skulle skära upp din hals från öra till öra.
Även om dina ex-fruar är intressanta, vill jag hellre höra om Atlantis.
- Jag har redan sagt allt jag vet. - I så fall...
-det börjar bli sent och jag kan behöva vilan...
- innan begravningen. - Begravning?
Nej, begrav mig inte levande, jag förtjänar inte det!
Ingen förtjänar det! Jag förtjänar förvisning...
- Lucius? - Vad gör du här?
Kolyas män har blockerat alla vägar och det ryktas att du ska begravas levande.
- Jag förstår inte varför du räddar mig? -Det gör inte jag heller.
- Kom nu. - Jag kan inte, jag är fastbunden.
- Lycka till med skölden! - Kom igen, knyt loss mig.
Är du galen?! Du kunde ha dödat mig!
Din sköld imponerar mer och mer.
Du gjorde din roll, Lucius. Du får leva ännu en dag.
- Sheppard? - Han kom undan.
Det var olyckligt.
- Tack för att du lät mig leva. - Gör mig inte besviken igen.
Säkra fångarna, de kanske blir ett effektivare lockbete.
Få den här lagad.
Tror ni han kom undan?
Om de tog översten, skulle han då inte varit här med oss då?
Han är snart tillbaka med en jumper.
Er vän flydde från byn. De letar fortfarande efter honom.
Om de inte hittat honom, är chansen stor att han lyckats.
Han och Lucius sitter nog och planerar vår flykt nu.
- Lucius? - Han skulle aldrig överge oss.
Det är lika sant som att han inte skulle ange oss heller.
- Han skulle aldrig göra så. - Vet du vad? Sluta, okej!
Lucius är ingen superhjälte.
- Läderlappen, är en superhjälte. - Jag förstår inte.
Ni kan inte lägga er framtid i Lucius händer,-
-det är dags att ni räddar er själva.
- Vi kan inte slå besegra dem. - Ni kan med vår hjälp.
- Varför gjorde ni inte det tidigare? - Vi var oroliga för er säkerhet.
- Nu bryr vi oss inte längre. - Glöm att han sa det, och hjälp oss ut.
Nej, det är för farligt.
Vi väntar på Lucius, han kommer att rädda oss.
Nej, vänta lite! Lucius är ingen hjälte!
Skjut inte. Jag svär att jag inte kände till bomben.
- Jag visste inte vad de gjorde. - Hur i helvete kom du hit?
Alla letar efter dig. Jag gick ut obemärkt.
Visst är det häftigt? Vad ska vi göra?
Vad vi skall göra?! Jag ska berätta vad jag tänker göra.
Jag skall ta mig förbi Kolyas män, så jag kan kalla på förstärkning.
Förstärkning? Varför lämnar vi inte bara den här planeten.
- Mitt team är kvar där! - Och han som vill begrava mig levande.
Är hjälten färdiglekt nu? Du kan åka så fort vi når porten.
- Du är arg, eller hur? - Håll truten.
Rodney, du tänker väl inte gräva dig ut?
Leta tag i en sked. Det går fortare om vi är fler.
Det kommer någon.
Ingen har tidigare gett mig så mycket problem som överste Sheppard.
Tyvärr så måste jag döda honom.
- Lustigt...han sa samma sak om dig. - Verkligen? Jag är smickrad.
Du kan inte döda honom om du inte får tag i honom.
- Det kommer jag, till slut. - Hur blir det med oss?
Hur passar vi in i din onda plan till galaktisk dominans?
Ni får leva så länge...
-såvida ni inte var korkade nog att äta maten ni fick.
- Det var ett skämt. - Tack gode Gud.
Jag tänker skicka tillbaka er till Atlantis i utbyte för några saker.
Dr Weir kommer aldrig att göra det, även om våra liv är i fara. Det vet du.
Jag har kanske varit lite överambitiös i mina krav tidigare.
Den här gången har jag ingen anledning att tränga in dr Weir i ett hörn.
Vad är några P90 eller några granater och ammunition i utbyte mot era liv?
Och vem vet, om vi lyckas störta Ladon jag återtar ledarskapet över Geniierna,-
- kanske vi blir allierade. - Det kommer inte att hända, Kolya.
Medan vi står här och pratar, har Sheppard kontaktat Atlantis.
Inom bara några minuter, kommer den här byn att vara översvämmad med vårt folk.
Jag garanterar att det inte kommer att hända.
Otroligt.
Det här är den värsta dagen jag varit med om.
Överste Sheppard? Jag antar att du kan höra mig.
Om du inte är vid porten, så antar jag att du är nära.
Jag ska bespara dig bekymret. Mina män har säkrat porten.
Du kan omöjligen ta dig igenom.
Kom tillbaka och möt mig, överste...
-eller så börjar jag döda dina vänner.
Vem ska vi börja med?
Det lutar åt dr McKay.
- Överste? - Jag kommer.
- Låt mig inte vänta. - Är det det här som det handlar om?
- Döda Sheppard? - Absolut, dr McKay.
Du skall inte känna dig inte bortglömd. Får jag inte vapnen från dr Weir,-
-tänker jag döda dig också.
- Jag kommer med dig. - Är du säker?
Nej, Ja, det är jag. Jag kommer med dig...bara...
- Ja eller nej? Bestäm dig! - Pressa inte! Jag ska hjälpa dig...
De lär få anordna en parad i mitt namn för det här.
Vad är det som händer?
Ut.
Sätt fart!
Jag bara spånar lite, vad skulle hända om vi kramade varann och apparaten skulle...
- du vet, hjälpa oss... - Ingen bra idé, det går inte.
Den fungerar inte så.
Om jag svingar mig från klocktornet i ett långt rep rätt in i stan?
- Sen då? - Det var allt jag kom på.
Jag skulle kunna tända eld på mig själv. - Bra förslag.
Jag skulle kunna springa naken. Jag vet, jag vet!
Jag sitter på dina axlar och vi är kamouflerade...
-det kan vara en religiös sak... att de kanske är rädda för jättar?
Om vi bygger en tunnel då? Eller ett stort stenblock.
Jag är kamouflerad, skyddad, stenblocket skyddar dig...
-eller ett förstoringsglas och tejp...
- Jag har en idé, Lucius. - ...förgiftad tejp!
- Lucius! - Jag visste att du skulle rädda oss.
Jag är tillbaka, men ni måste rädda er själva.
- Vill du inte hjälpa oss? - Självklart vill jag hjälpa, men...
-tänk om jag inte var här? Vad skulle ni ha gjort då?
- Väntat på att du skulle komma tillbaka? - Okej, där har vi problemet.
Tänk om jag inte vet att ni har problem,-
-eller att jag inte hinner tillbaka. Vad skulle ni göra då?
Ni är bra människor, stan är fantastisk, men det finns hemska människor där ute,-
-från och med idag måste ni börja förvara er.
- Jag förstår vad Lucius säger. - Gör du?
Genom att låta honom försvara oss, ger vi upp vår självständighet.
- Det är riktigt. - Så i utbyte för bekvämligheten-
-att ha någon som vaktar över vår stad,-
- ger vi upp allt vi vill försvara. - Lyssna på henne, hon är smart.
Vi måste ta tillbaka vår styrka och vårt oberoende-
-genom att ta ansvar för våra liv, och våra grannar.
Från och med idag, skall vi inte längre vara beroende av en man.
Det kommer inte att finnas någon beskyddare, det är upp till oss...
- att försvara... - Okej, vänta nu lite, vänta.
Du går händelserna lite i förväg.
Oberoende är bra, men det är även tryggheten att ha någon där-
-som kan säga ifrån.
Ni vill inte göra det, för ni har arbete,-
-eller hobbies? Skäggmannen gillar att fiska.
Ni vill inte vakna upp och rädda byn varje dag.
Men det får ni tänka på senare. Idag, får ni slåss för er själva.
Kom ihåg vad du sa om styrka, integritet och ansvar,-
-så ut och slåss för er stad, ut i gränderna, sprid ordet!
Gå! Ut, ut!
- Överste Sheppard? - Han kanske har ändrat sig.
Tiden är ute, överste.
- Dr McKay. - Ta mig först.
- Nej, jag! - Jag gör det.
Så positivt rörande.
Jag önskar att jag kunde skjuta er alla på en gång.
KOLYA!
Jag skulle ha dödat dig när vi möttes första gången.
- Det hade besparat mig en massa besvär. - Det är ömsesidigt.
Adjö, Sheppard.
Nu när du fått det sagt...
Skit också.
Ladda om!
Bespara er besväret.
Du skulle ha lämnat staden när du hade chansen.
Jag är säker på att du tänker samma sak.
Om jag gav dig möjligheten att ge upp, skulle du ta den då?
Det var det jag trodde.
Lägg ner era vapnen.
Är ni säkra på att ni inte kan stanna? Festen är lika mycket er som deras.
- Ha kul ni, vi är sena som det är. - Tack för allt.
Kom ihåg att håll er borta från bråk annars kommer vi tillbaka.
Överste Sheppard?
- Har du inte glömt något? - Visst ja!
- Du skulle visst få tillbaka den. - Ja, det gjorde du.
Du är en god man. Du är en ärlig man.
Och du har gjort mig till en bättre man.
Hej då, Lucius.
- Jag tyckte du sa att den var uttömd. - Ja.
- Då är den värdelös. - Rätt så.
- Ska du inte tala om det? - Nej...
Sparka mig så hårt du kan.
Han kommer nog på det.
Svensk Text: Akkun och Emailo Rättad av: Mr and Mrs Bilskrot - www.undertexter.se